Meillä on tilanne, Minut on määrätty tutkimaan myyrää.
Aiemmin tapahtunutta...
Tätä se myyrä on yrittänyt selvittää.
Se on ratkaiseva tekijä tämän yhteenoton päättämisessä.
Kun tämä sota on ohi,
sinä, ystäväiseni, seisot tiskin takana tarjoilemassa hodareita ja limuja
pallopäille havaiji-paidoissaan.
Sinä teit minulle jotain.
Asetin luotaimen...
Myyrä paljasti eversti Weaverin suunnitelman viholliselle.
- Ne tiesivät, että olimme tulossa! - Kävelimme suoraan ansaan!
Oliko tapetuksi tuleminen osa suunnitelmaa?!
Pattereita.
Mikseivät ne vain tule?
- Mitä ne odottavat? - Godot.
M-H-T-K-H-E-S-L.
- Mikä kirjain tulee seuraavaksi? - M.
Maaliskuu, huhtikuu, toukokuu, kesäkuu, heinäkuu,
elokuu, syyskuu, lokakuu, M- , marraskuu.
Kuka sinua jahtaa?
- Pattereita. - Aivan. Tässä.
Kokeilepa tätä, Einstein. Haen sanaa.
Ensimmäiset kolme kirjainta ovat sivujoki, ensimmäiset viisi ovat silmälasien osa,
ensimmäiset seitsemän tarkoittaa miestä, ja koko sana tarkoittaa naista.
- Mikä sana on kyseessä? - Hankala.
Matt?
Jos olisin halunnut kouluun, olisin jäänyt kotiin.
Oli mukava jutella.
Keksin sen, san, sanka, sankari, sankaritar.
Niin, se oli ihan liian helppo.
Luulin, että pallopäät laittoivat turvaverkon Charlestonin ympärille.
Jumala ei tehnyt kaltaisiasi ihmisiä ajattelemista varten, Craze.
Yritän vain sanoa, että jos ne laittoivat sen verkon,
miksi Mason laittoi meidät lähestulkoon asumaan tänne?
Hän on oikeassa.
Mitä helvettiä luulette tapahtuvan, jos kimppuumme hyökätään,
kun pallopää-paskiaiset ovat tuolla paistamassa nakkeja laitoksessaan?
Meidät kaikki käristetään. En ota mitään ylimääräisiä riskejä.
Ehkä professori on väärässä. Ehkä kalapäät eivät tulekaan.
Voi, kyllä ne tulevat. Voit levittää Teksasin kokoisen hyttysverkon.
Mutta mitä sitten tapahtuu? Yksi pääsee aina läpi. Siksi olemme täällä.
Ne tulevat. Ellei tänään, niin huomenna. Ja ellei huomenna, niin ylihuomenna.
Ja kun ne tulevat tänne, aion käristää kalapään persettä.
Pikkumies, mitä sinulla on minulle?
- Kaikkea hyvää. - Niinkö?
Tässä on hieman kanelipullia.
Kanelipullia?
- Kahvoa. - Hienoa.
Sinusta tulee vielä jonain päivänä loistava varas. - Kiitos.
Tämä on hyvää. Mistä sait nämä kaikki?
SO3EO3: Badlands Suomennos: Kahvo
Hän näyttää ihan Frankensteinin hirviöltä.
Ainakin hän kävelee ilman keppejä.
Niin, luulin, että hän olisi iloisempi siitä.
Minä olen iloisempi siitä.
Kuinka voit, Maggie?
Pitkä päivä.
Näyttää siltä, että minun päiväni vasta alkaa.
Hal.
Tarkoitan, että armeijaan kuulumattomista ehkä neljä henkilöä tietää,
- miten tämä paikka pyörii. - Mistä olet huolissasi?
Mistäkö olen huolissani?
Minun pitää valita henkilö, joka nousee heitä vastaan, jos minulle tapahtuu jotain.
Jokainen, jota harkitset, pystyy siihen, ellet sitten suunnittele
virkarikosta tai saavasi aivohalvausta, niin en usko, että sitä tarvitsee miettiä.
Viimeisten kahden vuoden aikana minut on kidnapattu,
minua on kidutettu, ammuttu, ja silmääni on asennettu mato.
Viime viikolla valjastettu lapsi lähes repi minut kappaleiksi,
ja olin lähellä altistua ydinsaasteelle.
Voinemme luottaa siihen, että jotain vielä tapahtuu, eikö?
- Dan. - Tom.
Luulin, että Anthonyn tutkintaraportin piti olla valmis jo eilen.
Puhuin hänelle tänäaamuna. Saat raportin iltaan mennessä. - Kiitos.
Jeanne? Olemmeko valmiita illalla?
Kello kahdeksan, eikö?
Ellei maailma putoa radaltaan.
Olemme valmiina.
Kun ensimmäisen kerran esitit tätä ideaa, en ollut niinkään varma siitä.
Mutta nyt ymmärrän, mitä haet takaa.
- Elämänpuu. - Elämänpuu.
Puu... vapauden...
- Vapaudenpuu. - Niin. Vapaudenpuu.
- Pidän siitä. - Tämä on hienoa.
Jatkakaa.
Minun pitää kirjoittaa puhe. Tarvitsen jonkinlaisen puheen.
Tässä, se on pohjateksti,
mutta se on ainakin alku.
- Hei, minne olet menossa? - Minun pitää käydä puskassa.
Craze?
Laita lumirenkaat päällesi.
No niin.
Hän on tarpeeksi vanha ollakseen isoäitisi, poika.
- Kuulin tuon! - En puhunut sinulle!
Älä kiusaa poikaa, Pope. Tämä on varmaan jännittävintä, mitä hän on koskaan nähnyt.
Onko se totta?
- Aika lailla. - Hitto. Tuo on surullista.
- Pysy alhaalla. Kuulitko? Alhaalla. - Jep. Jep.
Craze?! Craze!
Craze!
- Onko reitti selvä? - Hoidan sen! Mene!
- Craze? - Mitä on meneillään?
Sitä on meneillään, että tämä typerä liivi pelasti juuri henkesi.
- Tule, meidän pitää liikkua! Mennään! - Pope! En näe mitään.
Älä liiku. Palaan pian.
Ei! Älä jätä minua!
Craze, kaaduit harjateräksen päälle. Se on uponnut päähäsi.
- Etkö tunne sitä? - En. - Haen apua.
Palaan ihan pian. Älä sinä liiku. Tector!
Liiku!
Tarvitsen rautasahan.
Mitä nyt?
Olemme tulituksen alaisena, Tom. - Miten pahasti? - En ole varma.
- Juuri nyt se näyttää olevan pohjoisessa sektorissa. - Toinen Mass on siellä.
Se voi olla hyökkäys, tai se voi olla tiedusteluisku.
Tai se voi olla Esphenien hyökkäys, josta kapinalliskipittäjät ovat varoittaneet.
Minun pitää mennä sinne.
Herra presidentti, sinne meno ei muuta mitään, ennen kuin tiedämme tilanteen.
- Sinähän jäät tänne? - Missä muuallakaan olisin?
Sitten ette tarvitse minua.
Selvä.
- Hei! Oletko nähnyt veljeäsi? - Hän tuli tänne, vaihtoi patterit ja lähti.
- Mikä on tilanne? - Kummituksia. Paljon tulivoimaa.
- Valjastettuja lapsia? - Emme tiedä. - Kuinka monta?
Ainakin kuusi, ehkä enemmänkin.
Tule mukaani Tom!
Dan!
Suojaa minua!
Suojaa minua.
Dan, sano, ettei se ole ihminen.
Mitä helvettiä?
- Mistä hän on tullut? - En tiedä.
Hän voisi olla tutkimusryhmästä,
tai hän voi olla joku sekopää, joka penkoi armeijan ylijäämäkaupan.
Meidän pitäisi yrittää puhua heille, kertoa, että olemme samalla puolella.
Hän on oikeassa.
Jos he olisivat halunneet puhua, he olisivat tehneet sen ennen hyökkäystään.
Meillä ei ole varaa tähän taisteluun juuri nyt,
ei, kun Esphenien invaasio roikkuu yllämme.
- En pidä siitä ajatuksesta. - En minäkään pidä siitä.
Ben! Jos joku tulee hakemaan tätä tyyppiä, haluamme heidät elossa!
Kyllä, sir!
- Tec? Oletko se sinä? - Ei. Se on vain se poika, Craze.
Tule tänne alas. Tarvitsen apuasi.
Sinun täytyy pitää hänen päätä paikallaan.
Oikein tiukasti, mutta varovaisesti. Siirrä hiukset taakse.
- Mikä on vialla? - Ei mikään.
Miksi sitten lopetit?!
Pitäisitkö leipäläpesi kiinni, että voin tehdä tämän?
- Vedä se pois! - Lakkaa liikkumasta!
Selvä.
Älä.
Äiti.
Anne?
Anne, hei. Mitä tapahtui?
Olen kunnossa.
Kuten olit "kunnossa" silloin aiemminkin? Anne...
Puhu minulle. Mitä on meneillään?
Haluan auttaa.
Olin ottamassa häneltä verinäytettä.
Ja hän sanoi, "älä," ja veti jalkansa pois.
Sitten, kun tutkin hänen vertansa mikroskoopilla,
hän sanoi "äiti. "
Ja kun käännyin ympäri,
hän seisoi pinnasängyssään...
katsomassa minua, Lourdes.
Vain katsomassa minua.
Miksi otit verinäytettä?
- Onko hänessä jotain vialla? - Se ei ole normaalia, Lourdes.
Mitä se onkaan, mitä hänessä onkaan, se ei ole normaalia!
Selvä. Uskon sinua.
Yritän vain auttaa.
Oletko nähnyt poikaani?
Hän on naapurissa Popen kanssa.
- Matt?! - Isä?!
- Pysy paikallasi! - Minä hoidan sen, professori.
Mikä on tilanne?
Kirjasto. Ylempi oikea puoli.
- Oletko varma? - Kyllä.
Näin suuliekin. Hän on siellä.
Siellä minä olisin. Mitä vastassamme on, professori?
- En ole varma, ihmisiä. - Mitä hittoa heillä on meitä vastaan?
Se on 64 miljoonan dollarin kysymys.
Lääkintäjoukot tulivat. Läntisessä sektorissa kaksi autoa poistui joen yli.
Selvä.
Jos hän on yhä siellä, hänen kyytinsä lähti juuri.
Valmiina?
Hei! Olemme ihmisiä täällä!
Lakkaa ampumasta! Haluamme puhua!
Kuuletko minua?!
Se siitä puhumisesta.
Mies...
Nainen on yhä hengissä.
- Emme voi kuulustella häntä kuolleena. - Tuo akka ampui Crazea.
Hänen tappamisensa ei muuta asiaa, poika.
- Oletko varma, että tämä toimii? - Pidä hänet vain paikoillaan
Niin. Älä häiritse häntä, tai hän katkaisee sormesi.
Minulla oli lapsena koira.
Se koira vasta osasikin temppuja.
Laitoin makupalan sen nenän päälle,
ja se vain istui siinä, jotain viisi minuuttia.
Se osasi hymyilläkin.
Sillä oli kaikkein kaunein hymy.
- Mikä sen nimi oli? - Annabel.
Se kuulostaa... kuninkaalliselta.
Aivan. Niin se olikin.
Kunnes sen takajalat pettivät, ja se alkoi kusta ympäri taloa.
Sitten eräänä päivänä... se ei enää syönyt.
Sepä oli todella mieltä ylentävä tarina, Craze.
Turpa kiinni. Yritän tehdä pointtini selväksi.
Mikä on pointtisi?
Pointtini on...
Sen aika koitti.
- Mikä aika? - Pope tietää.
Hoidamme sinut pois täältä.
En anna sinun kuolla tässä kolossa.
Lupaan sen.
Jatka sahaamista.
- En tiennytkään, että palasit. - Peruuta iltapäivän tapaamiseni.
- Tom, voinko puhua kanssasi? - Olen pahoillani, Lourdes.
- Minulla ei ole aikaa juuri nyt. - Asiani koskee Annea.
Loysin hänet labrasta Alexisin kanssa tänä aamuna.
Hän teki verikokeita vauvalle.
Eli olet huolissasi Alexisista?
Ei. Vaan Annesta.
Hän ei ole hyvässä kunnossa, Tom.
Luulen, että hän kärsii synnytyksen jälkeisestä masennuksesta,
ehkä jopa psykoosista.
Hän uskoo, että vauva puhuu hänelle, ja seisoo omilla jaloillaan,
ja käyttäytyy tavoilla, jotka eivät ole mahdollisia kolmeviikkoiselle vauvalle.
Arvostan sitä, että kerroit minulle.
Tom.
Tein kaikki rutiinitestit Alexisille, kun hän syntyi. Tulokset olivat normaaleja.
Hänessä ei ole mitään vikaa.
Onko Anne kertonut sinulle mitään tästä?
Mihin olet menossa?
Minä lähden.
En ymmärrä.
Maggie...
Mikä sinulla oikein on meneillään?!
Tiedäthän, kuinka syytit minua asioiden salaamisesta?
Olin oikeassa, enkö vain?
Ne unet, joita näin, eivät ole unia.
Olen käynyt tapaamassa Karenia.
Hän asensi jotain minuun.
Hän hallitsee minua... tai ainakin osaa minusta.
Tiedän varmaksi vain sen, että olen käynyt tapaamassa häntä.
Selvä.
Joten... otamme pois sen ötökän.
- Se on jo liian myöhäistä, Maggie. - Eikä ole. Menemme sairastuvalle.
- Maggie, kuuntelisit... - Menemme puhumaan Annelle!
Kuuntele, mitä minulla on sanottavaa! Olen presidentin poika.
Minulla on käyttöoikeus tietoihin,
ja tietoja Karen haluaa.
Meillä on myyrä.
- Ymmärrätkö, mitä sanon? - Hal, et sinä ole se myyrä!
Ja jos luulet, että päästän sinut Karenin luokse, olet hullu.
Minun pitää mennä.
Olkoon.
Jokainen suhteeni on päättynyt tällä tavalla.
Tapahtuu jotain, josta en pidä, niin pääni räjähtää, ja karkaan.
Mutta ei tällä kertaa.
En luovuta sinun suhteesi, Hal Mason.
En välitä siitä, mitä se narttu on tehnyt sinulle,
tai mitä hän on saanut sinut tekemään.
Peruutamme sen, mitä hän teki sinulle. Kuuletko minua?
En anna hänen voittaa.
- Olen pahoillani. - Mistä syystä?
Siitä, että olin tyhmä.
Tämä työ vie 25 tuntia päivästä, 8 päivää viikosta,
enkä ymmärtänyt, kuinka paljon se verotti suhdettamme.
Kun tämä invaasio on varjostanut meitä, olen ollut... täysin omissa ajatuksissani.
Olen laiminlyönyt sinua, ja olen pahoillani.
Tiesit mihin ryhdyit, kun hyväksyit sen työn.
Lourdes tuli tapaamaan minua.
Sinun ei tarvitse käydä tätä läpi yksin, mitä se sitten onkaan.
Olemme tässä yhdessä.
Tiedän, etten ole varsinaisesti tehnyt osaani, mutta se tulee muuttumaan.
- Tästä lähin olen luonasi. - Et tiedä yhtään, mistä puhut, Tom.
Olet oikeassa. Mikset kertoisi minulle, mitä sinulla on meneillään?
- Et tule pitämään siitä. - Pidän mieleni avoinna.
En usko, että hän on ihminen.
Rautaputki menee läheltä keskistä aivovaltimoa.
Tämä tumma väri on verta, koska valtimo on revennyt,
- ja hänellä on aivoverenvuotoa. - Siksikö hän ei näe?
Ei. Oksipitaalilohko hallitsee näköä, ja rautaputki meni siitä läpi,
päätyen tänne, ohimolohkon ohitse, joka on tässä edessä.
Siksi hän voi yhä puhua.
Emmekö vedä sitä pois?
Juuri nyt, rautaputki on ainoa asia, joka pitää hänet elossa.
Se toimii kuten korkki.
- Eli, heti kun... - Tajusin sen.
Taitos on tärkeintä.
Kaikki on siitä kiinni.
Haluatko kertoa, mitä tänään tapahtui?
Äitisi sanoi, että puhelet omiasi,
ja seisot pinnasängyssäsi,
tuijottamassa häntä.
Mitä seuraavaksi, 100-metrin juoksua?
Tiedäthän, ettei sinun pitäisi tehdä mitään sellaista?
Tässä siivet tulevat mukaan.
Taitat sen näin...
ja pinni.
Näetkös? Kaikki on taitoksesta kiinni.
En ole hullu.
Tiedän.
Mutta oletko katsonut häntä viime aikoina?
Enkä tarkoita mikroskoopin kautta.
Tarkoitan, että oletko todella katsonut häntä?
Hän on kaunis.
Kymmenen sormea. Kymmenen varvasta.
Ei kynsiä. Ei suomuja.
Hän on täydellinen.
Ne ovat vieneet meiltä lähes kaiken.
Älä anna niiden viedä häntäkin. Älä...
Älä tee sitä.
En ole hullu, Tom.
Käyt kuitenkin jotain läpi.
En ole lääkäri. En tiedä, mitä se on.
Isä, se tarkka-ampuja on palannut tajuihinsa.
Odota minua ulkopuolella.
Minä rakastan sinua.
Ja olen täällä.
Nähdään myöhemmin.
- Sanoiko hän mitään? - Nimensä, sotilasarvonsa, järjestyslukunsa,
ja pari valittua sanaa piikeistäni.
Miksi ammuit sotilaitani kohti?
Mitä teet täällä? Mitä etsit?
Katherine Fisher. Luutnantti.
- Järjestysluku 02... - 022487.
- Niin, kuulin jo ensimmäisellä kerralla. - Ellet halua aloittaa vesikidutusta,
- en usko hänen kertovan paljoakaan. - Toivottavasti sitä ei tarvita, eversti.
Se oli kielikuva, sir. Vain kielikuva.
Onko sinulla nälkä?
Tarjositteko hänelle vettä?
Hän ei ole pyytänyt sitä.
Ben.
Sanonpa jotain.
Koska sinua ei kiinnosta puhua,
mitäpä jos minä arvaan, mitä tapahtui,
ja jos olen väärässä, voit ilmaista sen?
- Tuhlaat aikaasi. - Ehkä, mutta minulla on viisi minuuttia.
Luulenpa, että olet tarkkaillut meitä.
Ehkä päivän tai kaksi. Ehkä enemmän.
Luulet, että näit meidän työskentelevän kipittäjien kanssa, ja piikikkäiden lasten.
Luulen, että näit muukalaisia, joita et ole ennen nähnyt.
Ja varmaankin ajattelit, että satuit eksymään muukalaisten laitokseen,
joka on täynnä ihmisavustajia. Olenko oikeassa?
Maailma on muuttunut, luutnantti. Emme enää taistele Esphenejä vastaan yksin.
Näkemäsi kipittäjät ovat kapinallisia, ja taistelevat puolellamme.
Ja näkemäsi muukalaiset ovat Volmeja, jotka ovat myös liittolaisiamme.
Haluatko todella tietää, mitä ajattelen? - Kyllä.
Mielestäni ainoa hyvä muukalainen on kuollut muukalainen.
Eversti, kuka tuo pelle on?
Parempi ettet anna suusi hankaloittaa tilannettasi, sotilas,
tai se muuttuu nopeasti ikäväksi.
Tuo mies on Uuden Yhdysvaltain presidentti,
ja sinun pitäisi näyttää kunnioitusta.
Onko siinä mielestäsi jotain hauskaa?
Minä työskentelen presidentille, sir,
oikealle presidentille, Benjamin Hathawaylle.
Kenen luulet lähettäneen minut tänne?
Jos asia on niin, takaan sen,
että se ryhmä on kiiruhtamassa takaisin siihen koloon, jossa hän piileskelee.
He kertovat hänelle, että teemme yhteistyötä vihollisen kanssa,
- eikä hän ota sitä kevyesti. - Ellei hän sitten keksinyt sitä kaikkea.
Hän saattaa vain sepittää tuota satua presidentti Hathawaysta.
No, ellei sepitä, he palaavat voimalla.
Jos se on totta, meidän pitää puhua presidentille ja kertoa, mitä teemme täällä.
Professori, olemme täydessä valmiudessa, odottamassa Esphenien hyökkäystä.
Jokainen, joka osaa ampua aseella, tai täyttää hiekkasäkkejä on varattuna.
Meillä ei ole varaa lähettää ketään olemattoman perään.
Meillä ei ole varaa olla tekemättä sitä, kenraali.
Haluatko todella käydä tätä sotaa kahdella rintamalla, Espheniä ja itseämme vastaan?
Jos Benjamin Hathaway on elossa, emme tiedä missä hän on.
Jollemme ota hanskoja käsistämme, se tarkka-ampuja ei kerro sitä.
Ajattelin, että olisit nälkäinen. Ja janoinen.
Tämän on täytynyt maksaa paljon.
Olen pahoillani siitä aamuisesta.
Minun ei olisi pitänyt puhua sinulle sillä tavalla. Olen pahoillani.
Ei se mitään. Kuinka voit?
Olen kunnossa.
Enkä ole. En tiedä.
Kun katson häntä nyt, hän on kaikkea, mitä halusinkin lapsemme olevan.
Mutta?
Mutta lakkasin uskomasta joulupukkiin kaksi vuotta sitten.
Haluatko tietää, mitä ajattelen?
Kiitos.
Ajattelen, että kaksi vuotta me vain pakenimme.
Selviydyimme tekemällä asioita, joihin emme uskoneet pystyvämme.
Ja nyt kun olemme kotiutuneet Charlestoniin, se saa meidät kiinni.
Me kaikki kärsimme jollain tasolla.
Minä vain...
Minulla ei ole varaa romahtaa juuri nyt.
- Ymmärräthän? - Tietenkin.
Minun ei tarvitse mennä töihin, kuin vasta huomenna.
Voin jäädä tänne koko yöksi, jos tarvitset minua.
Kiitos.
Odota.
Lähettikö Tom sinut tänne?
Hän ei luota minua yksin oman vauvani kanssa.
- Hän luottaa sinuun, Anne. - Lähde nyt.
- Lähde, Lourdes! Nyt! - Olen pahoillani.
Olen pahoillani, minä...
Tom pyysi minua jäämään, kunnes hän pääsisi kotiin.
"KUNNIA HÄNELLE, JOKA UHMAA YHTEISEN HYVÄN VUOKSI
MYRSKYJÄ TAIVAAN JA MYRSKYJÄ TAISTELUN" A. LINCOLN
- Kuinka voit karhunpentu? - Hei, isä.
Toin sinulle kuumaa kaakaota.
Kuumaa. Kiitos.
Pidän tästä. Tämä on... hyvä.
Ihmiset tulevat pitämään tästä.
Jos kukaa jää henkiin näkemään sitä.
Esphenit tulevat, isä.
Me kaikki tiedämme sen.
Tekeekö se työstäsi epätarkeää, ajan hukkaa?
Ei, kultaseni.
Tämä on...
Me kaikki kuolemme.
Kyllä. Jonain päivänä. Jonain päivänä aion todella.
- Tarkoitan, että niiden käsissä. - Ehkä.
Mutta niin kauan, kuin olemme täällä,
emme voi lakata tekemästä työtämme, lakata olemasta sitä, mitä olemme.
Muuten olemme jo valmiiksi kuolleita,
pystyyn kuolleita, ja mitä hyötyä siitä on?
Miten pysyt niin optimistisenä?
Jos olen optimistinen, niin se johtuu siitä, että minulla on syy jonka puolesta kuolla.
Kuulin, mitä teit siellä.
Olen ylpeä sinusta.
Joskus paras asia, jonka voimme tehdä,
on vain olla läsnä...
kun he lähtevät.
Osasit olla varsinainen kiusankappale, tiesithän sen?
Mutta osasit myös taistella kuin piru.
Kiitos.
Kauniita sanoja, professori,
mutta kuten tavallista, liian vähän, liian myöhään.
- Pope. - Ei se mitään, Dan. Antaa hänen puhua.
Hänen ei olisi edes pitänyt olla siellä.
Hitto, hän oli mennyttä jo kauan ennen sen luodin ampumista.
Olet laittanut puolet mörssäreistäni huippusalaiseen pallopää projektiisi,
ja loput ovat etulinjassa, jos vaikka kalapäille tulisi nälkä.
Ei ole lepotaukoja. Ei selityksiä.
Emme edes tiedä, mikä helvetti se on, mitä autamme niitä rakentamaan.
Tiedätkö sinä? Sinä et edes välitä.
Et oikeasti.
Lee makaa tuolla reikä päässään ei niiden, vaan sinun takiasi.
Herra presidentti.
Sinun takiasi.
Olet oikeassa.
- Pope, sinäkö siinä? - Minä tässä.
Olen tässä.
Missä se poika on? Missä Matt on?
Hän on tauolla.
Hän tulee vielä takaisin.
Tiedät jopa hänen nimensä?
Pope?
Niin, kultaseni?
Kun pääsemme pois täältä, vie minut erääseen paikkaan.
Toki.
Minne haluat mennä?
- Disneylandiin. - Disneylandiin?
Niin. Voisimme varastaa auton.
Eikä mitä tahansa autoa...
hienon auton.
Vain minä, sinä ja poika.
En voi lähteä Disneylandiin, Craze.
He eivät päästä minua sisään.
Mikseivät?
Jouduin viime käynnillä Hessun kanssa tappeluun.
Sain ikuisen porttikiellon.
Juuri minun tuuriani.
Pope?
Hal, kuuntele minua.
Ihmisiä kuoli sen takia, mitä se myyrä kertoi Karenille.
Varapresidentti murhattiin.
Muistatko tappaneesi häntä?
Muistatko kertoneesi Karenille mitään, mikä olisi tapattanut ihmisiä?
- Onko sillä väliä? - Kyllä, sillä on,
koska hän pakotti sinut tekemään niitä asioita.
Mitä ikinä sitten teitkään, jos mitään, et ole vastuussa siitä.
Kerro tuo niille ihmisille, jotka kuolivat.
Kuuntele minua.
Puhumme valtiopetoksesta.
Murhasta. Tiedätkö yhtään, mitä sinulle tapahtuu, jos antaudut?
Onko sinulla hajuakaan siitä, miten vihaisia ihmiset ovat tästä?
He syyttävät sinua kaikesta, teit sitten mitään tai et.
Edes isäsi ei voi pelastaa sinua.
Sinun on parempi olla varma tästä, Hal, ennen kuin sanot mitään kenellekään.
Olen varma.
Siirsin tapaamisen Adam Nyen kanssa huomiselle.
Vesi- sähkö- ja asutusviranomaiset voivat odottaa viikon loppuun.
Ja laitoin varapresidenttiehdokkaiden jatkohaastattelut huomisaamuun.
Ei tarvitse. Tein jo päätökseni. - Kuka se on? - Sinä.
Minä? Mutta en minä tiedä voinko... Mutta se ei ole, minä en ole...
Pärjäät kyllä.
Presidentti Clinton sanoi kerran,
että kollektiivisessa muistissamme on aina paikka heille,
jotka ovat antaneet henkensä meidän puolestamme.
Kaksi vuotta sitten tänä päivänä, elämämme muuttuivat ikuisiksi ajoiksi.
Moni meistä menetti perheensä,
ystävänsä, naapurinsa,
mutta kun nyt katson...
Totuus on, että kun katson ympärilleni tänä iltana,
paljon ei ole oikeastaan muuttunut.
Taistelemme yhä, menetämme yhä rakkaitamme,
elämme yhä pelossa,
etsimme yhä... toivoa.
Itse asiassa, kun katson ympärilleni tänä iltana,
on vaikea katsoa kaikkea rakentamaamme, ja olla vertaamatta sitä menettämäämme.
Menetin tänään ystävän.
Ja hänen uhrauksensa on aivan liian tuttu muistutus siitä,
että jokaisella päivällä on merkitystä.
Jokaisella meistä on merkitystä.
Joka ikisellä.
Tänään kirjoitamme tämän puun lehdille
menettämiemme rakkaiden nimet, jotka ovat taistelleet ja kaatuneet,
ne jotka ovat kuolleet, ja jotka ansaitsevat muistomerkin.
Ja niin, kuten ystäväni, he elävät täällä, vapaudenpuussa, ikuisesti
Ja vaikka oksat epäilemättä kasvavat,
koska vapauden hinta on korkea,
tämä muistomerkki tarkoittaa, että vaikka miten paljon aikaa kuluu,
ei väliä, kuinka vaikeaa elämästä tulee, me muistamme.
Muistamme, ettei kyse ole siitä, kuinka kauan elämme,
vaan siitä, miten elämme, ja mitä jätämme taaksemme.
Ja me muistamme ystäväni, Lee Tedeschin,
ja kaikki muut, ja sen, miksi he taistelivat...
...ja miksi me taistelemme.
Suojautukaa!
Miehittäkää puolustuspaikkanne!
Tulta!
Hei, antakaa minun taistella!
Presidenttipeli.